Selv om alle verdens land liker å bestride dette faktum,
vet vi franskmenn sannheten:
Den beste maten i verden lages i Frankrike.
Den beste maten i Frankrike lages i Paris.
Og den beste maten i Paris, sier noen, lages av chef Auguste Gusteau.
Gusteaus restaurant er den mest populære i Paris,
med ventelister på fem måneder.
Hans popularitet i det franske kjøkken
har gjort konkurrentene misunnelige.
Han er den yngste chefen noensinne til å oppnå fem stjerner.
Alle KAN KOKE!
Chef Gusteaus kokebok: Alle kan koke!
klatret til toppen av bestselgerlisten.
Men ikke alle er begeistret for bokens suksess.
Morsom tittel: Alle kan koke!
Anton Ego - MATKRITIKER "DEN GRIMME GOURMET"
Og det er enda morsommere at Gusteau faktisk synes å tro på det.
Men jeg tar imidlertid matlaging seriøst.
Og nei, jeg tror ikke alle kan gjøre det.
ROTTATOUILLE
Dette er meg.
Jeg tror det er åpenbart atjeg må revurdere livet mitt litt.
Hva problemet mitt er?
For det første erjeg en rotte.
Og det betyr at livet er tøft.
For det andre harjeg en høyt utviklet sans for smak og lukt.
Mel, egg, sukker, vanilje...
Å! En dråpe sitron.
Jøss, kan du lukte alt det? Du har et talent.
Dette er Emile, broren min. Han blir lett imponert.
Så du kan lukte ingredienser. Hva så?
Dette er faren min. Han blir aldri imponert.
Han er også leder for klanen vår.
Hva er galt med å ha høyt utviklede sanser?
- Stopp en hal! Ikke spis det! - Hva er det som skjer her?
Viste seg at lukten var rottegift.
ROTTEGIFT
Plutselig syntes ikke pappa at talentet mitt var ubrukelig.
Jeg var temmelig stolt av talentet mitt
helt til pappa ga meg en jobb.
Ren.
Det stemmer. Giftkontrollør.
Ren og pen.
Renere enn renest.
Nærmest en dyd.
Som betyr ren. Du vet, renhet er en...
Glem det. Neste.
Det gjorde faren min stolt.
Føles ikke det bedre, Remy? Du har hjulpet en edel sak.
Edel? Vi er tyver, pappa.
Og la oss innse at det vi stjeler er søppel.
Det er ikke stjeling hvis ingen vil ha det.
Hvis ingen vil ha det, hvorfor stjeler vi det da?
La oss bare si at vi har forskjellige synspunkter.
Men så pass visste jeg:
Hvis man er det man spiser, vil jeg bare spise gode saker.
Men etter pappas mening...
Mat er drivstoff.
Hvis man er kresen på det man fyller på tanken, stopper motoren.
Så hold munn og spis søppelet ditt.
Hvis vi skal være tyver,
hvorfor stjeler vi ikke fra kjøkkenet
der ingenting er forgiftet?
For det første er vi ikke tyver.
For det andre, hold deg unna kjøkkenet og mennesker.
Det er farlig.
Jeg vetjeg burde hate mennesker, men det er noe med dem.
De overlever ikke bare. De oppdager og skaper.
Bare se hva de gjør med maten.
Hvordan kan jeg beskrive det?
God mat er som musikk man kan smake og farger man kan lukte.
Det finnes fortreffelighet overalt.
Man må bare ta seg tid til å stoppe og nyte den.
Gusteau hadde rett.
Å, ja.
Utrolig.
Hver smak var helt unik.
Men når man kombinerer én smak med en annen
blir noe helt nytt skapt.
Så nå hadde jeg et hemmelig liv.
Det eneste som visste om det var Emile.
Hei, Emile. Emile.
Jeg fant en sopp.
Du er flink til å gjemme mat. Finn et godt gjemmested til denne.
Han forstår meg ikke, men jeg kan være meg selv med ham.
Hvorfor går du sånn?
Jeg vil ikke vaske potene hele tiden.
Har du tenkt på at vi går på de samme potene
vi håndterer mat med?
Tenker du på det vi putter i munnen?
Hele tiden.
Jeg vil ikke smake hvor potene mine har vært.
Som du vil.
Men pappa kommer ikke til å like at du går på den måten.
Hva har du der?
Fant du ost?
Og ikke en hvilken som helst ost. Tomme de chèvre de pays!
Den passer perfekt til soppen min.
Og...
Denne rosmarinen! Denne rosmarinen
sammen med et par dråper av engmarigress.
Kast det på haugen, og så kan vi...
Vi kaster ikke dette i søppelet. Dette er spesielt.
Men vi må være tilbake i kolonien
før solnedgang, ellers vil pappa...
Emile!
Det finnes uoppdagede muligheter her.
Vi må tilberede dette.
Nøyaktig hvordan, er det viktige...
Ja.
Trikset er å vende den hele tiden.
Få en jevn og god røyksmak.
Det tordenværet nærmer seg.
Remy, tror du at vi kanskje ikke burde være så...
Du må smake dette!
Det er... Det har en slags... Det er brent, smeltet...
Ikke akkurat en røyksmak. Det er en viss... En slags...
Den har en slags "bom, svisj"-aktig smak, ikke sant?
- Hva ville du kalt den smaken? - Lynaktig?
Ja. Den er lynaktig! Vi må gjøre det flere ganger.
Neste gang det tordner går vi opp på taket...
Jeg vet hva dette trenger. Safran. Litt safran gjør seg i dette.
Safran. Hvorfor har jeg på følelsen
- det er på kjøkkenet? - Det er på kjøkkenet.
- Safran. - Ikke bra.
Safran.
Liker det ikke. Hun kommer til å våkne.
Jeg har vært her en million ganger.
Hun slår på matlagingskanalen og våkner aldri.
Har du vært her en million ganger?
Jeg sier deg at safran er tingen. Gusteau sverger til det.
Ja vel. Hvem er Gusteau?
Bare verdens beste chef. Skrev denne kokeboken.
Vent. Leser du?
- Ikke overdrevent mye. - Å, jøss. Vet pappa det?
Man kan skrive en bok, mange bøker, om alt pappa ikke vet.
Og det har man, derfor leser jeg. Og det er også vår hemmelighet.
Jeg liker ikke hemmeligheter.
All denne matlagingen og lesingen og TV-tittingen
mens vi leser og lager mat.
Du involverer meg i forbrytelser og jeg lar deg gjøre det.
Hvorfor lar jeg deg gjøre det?
Hvorfor er ungene så sene?
L'Aquila-safran. Italiensk. Tenk det.
Gusteau sier det er enestående. Jammen bra gamla elsker mat...
Glem mystikken. Dette handler om matlagingen din.
Oi! Det er Gusteau. Se, Emile.
God matlaging er ikke for svake sjeler.
Man må være fantasifull og besluttsom.
Man må prøve ting som kanskje ikke fungerer.
Og man må aldri la andre definere begrensninger
på grunnlag av hvor man kommer fra.
Den eneste begrensningen er sjelen.
Detjeg sier er sant. Alle kan koke. Men kun de fryktløse blir flinke til det.
Ren poesi.
Men det skulle ikke vare.
Gusteaus restaurant mistet én av sine fem stjerner
etter en knusende kritikk fra Franrikes ypperste matskribent, Anton Ego.
Det var et tungt slag for Gusteau,
og den sønderknuste chefen døde like etterpå,
som i henhold til tradisjon betydde tap av enda en stjerne.
Er Gusteau død?
Løp!
Nei, du fører henne til kolonien!
- Hjelp meg, Remy! - Emile! Sving på lampen!
Skal prøve å få tak i deg.
Sving til meg, Emile.
Evakuer! Alle til båtene.
- Slipp meg forbi! - Boken.
Unnskyld meg. Løp, løp.
Kom igjen. Løp, løp.
Få opp broen! Raska på!
Skynd deg, Johnny!
Skyv ifra. Kom igjen.
Hold fast.
- Ta barnet. Her! - Gi meg poten.
Vent på meg!
Er alle her? Har vi alle?
- Vent litt. Hvor er Remy? - Her. Jeg kommer.
Jeg kommer!
Kom igjen, gutt. Gi ham noe han kan holde i.
Kom igjen. Ro, gutt.
Kom igjen. Grip den.
Du klarer det.
- Remy! - Pappa!
Kom igjen. Du klarer det.
Vent, folkens. Stopp!
Remy. Kom igjen. Ro.
Vent på meg! Stopp.
Pappa?
Hvilken vei?
Jeg ventet
på en lyd,
en stemme,
et tegn,
noe.
Chef Gusteaus kjøkken
Hvis du er sulten, så gå opp og se deg rundt, Remy.
Hvorfor sitter du og sturer?
Jeg mistet nettopp familien min og alle vennene mine,
antakelig for alltid.
- Hvordan vet du det? - Jeg...
Du er et bilde. Hvorfor snakker jeg med deg?
Du mistet nettopp familien din og alle vennene dine. Du er ensom.
Ja. Men du er død.
Men det er ingen sak for ønsketenkning.
Hvis du fokuserer på det som er bak deg,
ser du aldri det som ligger foran deg.
Gå opp nå, og se deg omkring.
Champagne!
Hva er det du gjør?
Jeg er sulten.
Jeg vet ikke hvor jeg er,
og vet ikke når jeg finner mat igjen.
Du er bedre enn det, Remy. Du er en kokk.
En kokk lager. En tyv tar. Du er ingen tyv.
Men jeg er sulten.
Mat kommer, Remy.
Mat kommer alltid til dem som elsker å lage mat.
- Tror du jeg spøker? - Du tør ikke.
Paris?
Har jeg vært under Paris hele denne tiden?
Jøss.
Det er vakkert.
Den vakreste.
Gusteau? Restauranten din?
Du har ført meg til restauranten din.
Det virker sånn. Ja. Der er den. Jeg har ført deg til den.
Dette må jeg se.
- Klar til bord sju. - Kommer rundt.
- En dampet gjedde er klar. - Kommer.
Jeg trenger flere suppetallerkener.
Jeg trenger to fårekammer og mer purre.
Jeg trenger to laks, tre salade composée og tre fileter!
Tre salade composée i farta.
Start to brunede laks.
Tre fileter i gang. Jeg trenger tallerkener.
- Sju laks klare. - Tre salade composée klare.
Ikke rot!
Åpent nede.
Jeg drukner her.
Hallo, chef Skinner. Hvordan går det i aften?
- Bonjour, chef. - Hallo, chef Skinner.
- God aften, chef. - Deux fileter.
Se hvem som er her, sjef.
Alfredo Linguini, guttungen til Renata.
- Hei. - Blitt voksen?
Du husker vel Renata, Gusteaus gamle flamme?
- Ja. Hvordan står det til... - Linguini.
Ja, Linguini. Så hyggelig av deg å besøke oss. Hvordan går det med...
- Min mor? - Renata.
- Ja, Renata. Hvordan har hun det? - Bra.
Vel, ikke... Hun har hatt det bedre.
Hun er død.
Jeg er så lei meg.
Ikke vær det. Hun trodde på himmelen, så hun blir tatt hånd om.
I livet etter døden, mener jeg.
- Hva er dette? - Hun etterlot seg denne til deg.
Jeg tror hun håpet det skulle hjelpe meg
med å få en jobb her.
Selvsagt. Gusteau ville ikke ha nølt.
Renatas sønn er alltid...
Ja, vi lagrer dette, og hvis noe som passer blir ledig...
Vi har allerede ansatt ham.
Hva? Hvordan våger dere å ansette noen uten min...
Vi trengte en søppeltømmer.
Å, søppel. Da så.
Jeg er glad det ordnet seg.
Jeg kan ikke tro det.
Et ordentlig gourmet-kjøkken, og jeg får se på.
Du har lest boken min. Nå skal vi se hvor mye du vet.
Hvem er chefen?
- Han. - Veldig bra.
Hvem er neste på rangstigen?
Soussjefen. Der.
Soussjefen er ansvarlig for kjøkkenet når ikke chefen er her.
Saucier, ansvarlig for sauser. Veldig viktig.
Chef de partie, demi chef de partie, begge viktige.
De er kokker. Veldig viktige.
Du er en smart rotte. Hvem er det?
Han? Han er ingen.
Ikke ingen. Han er del av kjøkkenet.
Nei, han er plongeur eller noe sånt.
Vasker opp eller tar ut søppel. Han lager ikke mat.
- Men han kunne. - Nei.
Hvordan vet du det? Hva er det jeg alltid sier?
Alle kan koke.
Ja, alle kan. Men det betyr ikke at alle bør.
Det stopper ikke ham. Ser du det?
Hva er det han gjør? Nei. Nei! Nei, dette er fryktelig!
Han ødelegger suppa. Og ingen ser det?
Det er din restaurant. Gjør noe.
Hva kan jeg gjøre? Jeg er et fantasifoster.
Men han ødelegger suppa! Vi må si ifra til noen at han...
Bord fem er klart nå.
- Pass opp. - Sett.
Varmt! Åpen ovn!
Kommer bak deg.
Oui, chef. Én filet mignon, tre lam, to and.
Fyr opp de suffleene for bord seks, ja.
- Fem minutter, chef. - Herregud.
I aften anbefaler jeg foie gras.
Den har en vidunderlig ettersmak.
Klare til bord sju. Kom igjen!
Oui, chef.
Remy! Hva er det du venter på?
Skal dette bli en vane?
Du vet hvordan du fikser den. Nå har du sjansen.
Suppa! Hvor er suppa? Unna vei.
Flytt deg, søppelgutt!
Lager du mat?
Hvordan våger du å lage mat i mitt kjøkken?
Hvordan kan du være så frekk
å prøve noe så kolossalt idiotisk?
Jeg burde lage hakkemat av deg!
Jeg skal gjøre det. Jeg tror loven er på min side.
Larousse, lag hakkemat av ham
etter at du har satt ham i andepressa og skvist fettet ut av hodet hans.
- Hva er det du babler om? - Suppa!
Suppa?
Stopp den suppa!
Kelner.
Linguini!
Du har sparken!
S-P-A-R-K-E-N! Sparken!
Hun vil snakke med chefen.
Men han...
- Hva sa gjesten? - Det var ingen gjest, det var en kritiker.
- Ego? - Solene LeClaire.
- LeClaire? Hva sa hun? - Hun liker suppa.
- Vent. - Hva mener du med "vent"?
Dette er din skyld.
Noen spør om suppa.
Hva slags lureri er dette?
Har jeg fremdeles sparken?
- Du kan ikke sparke ham. - Hva?
LeClaire liker den, ikke sant? Hun sa uttrykkelig fra om det.
Hvis hun skriver en anmeldelse
og finner ut at du sparket kokken...
- Han er en søppeltømmer. - Som laget noe hun likte.
Hvordan kan vi representere Gusteaus navn
hvis vi ikke følger hans viktigste læresetning?
Og hvilken læresetning er det, mademoiselle Tatou?
Alle kan koke.
Kanskje jeg har vært litt streng mot den nye søppeltømmeren vår.
Han tok en djerv sjanse,
og det bør vi belønne, for det ville chef Gusteau gjort.
Hvis han vil svømme i farlig farvann,
hvorfor skal vi hindre ham?
- Var du på vei ut? - Å, ja.
Siden du har vist så stor interesse i matlagingsjobben hans,
skal du være ansvarlig for den.
Hva med dere andre?
Så kom dere i arbeid igjen, da.
Du er enten veldig heldig eller veldig uheldig.
Du skal lage suppa igjen, og denne gangen skal jeg følge med.
Veldig godt med.
De tror du kan lage mat. Men vet du hva jeg tror, Linguini?
Jeg tror du er en snikete, utspekulert liten...
Rotte!
- Rotte! - Ta rotta.
Linguini. Finn noe å fange den med.
Den slipper unna. Ta den.
- Hva skal jeg gjøre nå? - Drep den.
- Nå? - Nei, ikke på kjøkkenet. Er du gal?
Vet du hva som vil skje med oss
hvis noen får vite at vi hadde en rotte på kjøkkenet?
De stenger restauranten.
Vi har et frynsete nok omdømme allerede.
Ta den bort herfra. Langt bort. Drep den. Bli kvitt den. Gå!
Ikke se sånn på meg. Du er ikke den eneste som sitter i fella.
De forventer at jeg skal lage mat igjen!
Jeg er ikke ambisiøs. Jeg prøvde ikke å lage mat.
Jeg prøvde bare å holde meg unna trøbbel.
Det var du som gikk amok med krydderet!
Hva hadde du oppi der? Oregano? Ikke? Hva da? Rosmarin?
Det er et krydder, ikke sant? Rosmarin?
Hadde du ikke rosmarin oppi?
Så hva var all dryssingen og kastingen av...
Jeg trenger denne jobben. Jeg har mistet så mange.
Jeg kan ikke lage mat, og nå snakker jeg faktisk til en rotte som om du...
Nikket du?
Har du nikket lenge?
Forstår du meg?
Så jeg er ikke sprø!
Vent litt.
Jeg kan ikke lage mat.
Men du...
Du kan, ikke sant?
Ikke vær så beskjeden. Du er en rotte, for svarte.
Uansett hva du gjorde, likte de det.
Ja. Dette kan fungere.
De likte suppa!
De likte suppa. Tror du at du kan gjøre det igjen?
Jeg skal slippe deg ut nå.
Men vi er sammen om dette. Ikke sant?
Greit.
Her er vi.
Det er ikke mye, men det er...
Ikke mye.
Det kunne vært verre.
Jeg har varme og lys, og en sofa med en TV.
Så alt mitt er ditt.
Er du...
Er dette en drøm?
Den beste typen drøm.
En vi kan dele.
Men hvorfor her?
Hvorfor nå?
Hvorfor ikke her?
Hvorfor ikke nå?
Finnes det noe bedre sted å drømme i enn Paris?
God morgen, lille chef. Opp og...
Å, nei.
Jeg visste at dette ville skje.
Jeg lot en rotte komme hjem og sa at alt mitt var hans!
Eggene er borte!
Dust! Han har stjålet mat og rømt. Hva hadde jeg forventet?
Sånn går det når man stoler på en...
Hei. Er det til meg?
Det er godt. Hva har du hatt i dette?
Hvor fikk du tak i det?
Det er deilig. Men ikke stjel. Jeg skal kjøpe litt krydder.
Å, nei. Vi kommer for sent. Og det på den første dagen!
Kom igjen, lille chef!
"Selv om jeg i likhet med andre kritikere
"hadde avskrevet Gusteau som betydningsløs etter chefens død,
"var suppen en åpenbaring. En pikant, men likevel diskré smaksopplevelse."
- Solene LeClaire? - Ja!
"Mot alle odds har Gusteau igjen fanget vår oppmerksomhet.
"Bare tiden vil vise om de fortjener den."
Vel...
Du vet.
Jeg vet at det er dumt og snålt, men ingen av oss klarer dette alene,
så vi må gjøre det sammen. Er du med?
Da setter vi i gang!
Jeg...
Velkommen til helvete. Nå kan du gjenskape suppa.
Ta all den tiden du trenger. Hele uken om du vil.
Suppe.
Din lille...
Din frekke...
Du har...
Dette funker ikke, lille chef!
Jeg kommer til å bryte sammen om vi gjør dette lengre.
Vi må finne en annen løsning.
Noe som ikke innebærer biting, klyping
eller løping oppover og nedover kroppen på små rottebein.
Biting! Nei! Piling! Nei!
Ingen piling eller smetting. Forstått, lille chef?
Lille chef?
Å, du er sulten.
La oss tenke over dette.
Du vet hvordan du lager mat, og jeg vet hvordan jeg ser
menneskelig ut.
Vi må finne et system hvor jeg vet hva du vil,
men uten at det ser ut som jeg kontrolleres av en liten rotte.
Hør på meg? Jeg er sprø! Jeg er sprø!
Snakker om mat med en rotte i et kjølerom i en restaurant.
- Dette kommer aldri til å gå! - Linguini?
Vi må kommunisere.
Jeg kan ikke se etter et ja eller en hoderisting hele tiden fra en...
Rotta! Jeg så den!
- En rotte? - Ja, en rotte. Rett ved siden av deg.
Hva gjør du her inne?
Bare gjør meg kjent med grønnsaker og sånt.
Kom deg ut.
Man kan bli for godt kjent med grønnsaker, vet du!
Det var nære på. Går det bra der oppe?
Hvordan klarte du det?
Det var underlig ufrivillig!
Ett blikk, og jeg visste at vi hadde samme sprø idé.
Greit.
Hvor skal jeg? Vent.
Vent. Beklager.
Akkurat.
Greit.
À votre santé!
Ja vel.
Jeg tror det holder.
Gratulerer. Du klarte å gjenta din tilfeldige suksess.
Men du må lage mer enn suppe om du skal overleve i mitt kjøkken.
Colette er ansvarlig for å lære deg hvordan vi gjør ting her.
Jeg vil bare at du skal vite
hvor beæret jeg er over å få studere med en slik...
Nei! Hør her. Du skal vite nøyaktig hvem du har med å gjøre.
Hvor mange kvinner ser du her?
Jeg...
- Kun meg. Hvorfor det, tror du? - Jeg...
Fordi haute cuisine er et antikvarisk hierarki
bygd på regler skrevet av dumme, gamle menn.
Regler som gjør det umulig for kvinner å lykkes i denne bransjen.
Men jeg er her fremdeles. Hvorfor det?
Fordi du...
Fordi jeg er den tøffeste kokken her.
Jeg har jobbet for hardt og for lenge
til at en heldig søppeltømmer skal få ødelegge det.
Skjønner?
Jøss!
Enkel å lage. Enkel å spise. Gusteau lager kinamat.
Kin-enkelt.
GUSTEAUS CHOPSUEY-RULLER
- Glimrende arbeid som alltid, François. - Flott, ikke sant?
Jeg vil at du skal utarbeide noe for det siste frossenmat-konseptet mitt.
Gusteaus corn puppies.
De er som corn dogs, bare mindre. Småbiter.
Hva er corn dogs?
Billig pølse dyppet i røre og smultstekt. Amerikansk, vet du.
Finn på noe.
Kanskje Gusteau i kjeledress og Huckleberry Tom-hatt.
Eller som en hund med hengeører og sminke.
Ja. Men med verdighet.
Få tak i advokaten min!
Testamentet stipulerer
at dersom ingen arving melder seg i løpet av en periode på to år
etter dødsdatoen,
tilfaller Gusteaus forretningsinteresser hans soussjef. Deg.
Jeg vet hva testamentet stipulerer.
Det jeg vil vite er om dette brevet... Om denne gutten endrer noe!
De ligner ikke noe særlig.
De ligner ikke i det hele tatt. Han er ikke Gusteaus sønn.
Gusteau hadde ingen barn, og hva med tidspunktet for dette?
Fristen i testamentet er om mindre enn en måned!
Plutselig kommer en gutt med et brev
fra hans nylig avdøde mor, hvor det hevdes at Gusteau er faren?
Svært mistenkelig!
- Var dette Gusteaus? - Ja, ja, ja.
- Får jeg lov? - Selvsagt.
Men gutten vet det ikke.
Hun hevder hun verken sa det til ham eller Gusteau, og ber meg ikke si det.
- Hvorfor deg? Hva vil hun ha? - En jobb til gutten.
- Bare en jobb? - Ja.
Hvorfor bekymrer du deg, da? Hvis han jobber her,
kan du holde et øye med ham mens jeg undersøker litt.
Finn ut hvor mye som er sant.
Du må få tak i en DNA-prøve
fra gutten. Hår, kanskje.
Tro meg. Dette er mistenkelig.
Han vet noe.
Slapp av, han er en søppeltømmer. Jeg tror du kan ta hånd om ham.
Hva er det du gjør?
Jeg skjærer grønnsaker.
Nei! Du kaster bort tid og energi!
Tror du at matlaging er en søt jobb, som mamma på kjøkkenet?
Men mamma sto aldri overfor
middagstrafikken som renner inn,
med forskjellige kompliserte retter,
alle med ulik tilberedningstid,
som alle må stå på bordet
nøyaktig samtidig, varme og perfekte!
Hvert sekund teller, og du kan ikke være mamma!
Hva er dette? Hold stasjonen din ryddig!
Hva skjer når trafikken begynner?
Rotete stasjoner sinker alt.
Maten blir ikke ferdig, og ordrene hoper seg opp.
Jeg skal gjøre dette enkelt å huske.
Hold stasjonen din ryddig, ellers dreper jeg deg!
Ermene dine ser ut som du har kastet opp på dem.
Hold hender og armer inntil kroppen. Sånn. Skjønner?
Dette er grunnposisjonen.
Kokker beveger seg raskt. Skarpe redskap, hardt metall, hold armer inne.
Du får færre kutt og brannsår, og holder ermene rene.
Det kjennetegner en kokk: Skittent forkle, rene ermer.
Jeg vet alt om stilen til Gusteau.
I hver rett hadde chef Gusteau noe uventet.
Jeg skal vise deg. Jeg kan alle oppskriftene hans utenat.
- Gjør alltid noe uventet. - Nei. Følg oppskriften.
- Men du sa nettopp... - Nei, nei.
Det var hans jobb å gjøre uventede ting. Det er vår jobb å...
- Følge oppskriftene hans. - Følge oppskriften.
Hvordan vet du hvor godt brødet er uten å smake?
Ikke lukten, ikke utseendet, men lyden av skorpen.
Hør.
En symfoni av knasing. Bare det beste brødet høres slik ut.
Eneste måte å få de beste råvarene på, er å være først ute,
og det er kun to måter å være først ute på.
Dyrk dem selv, eller bestikk en dyrker.
Voilà! Den beste restauranten får førstevalget.
Folk tror haute cuisine er snobbete. Så chefen også er snobbete.
Men den gang ei. Lalo rømte hjemmefra da han var 12.
Fikk jobb som akrobat på et sirkus.
Og fikk sparken fordi han rotet med sirkusdirektørens datter.
- Horst har sittet inne. - For hva da?
Ingen vet det sikkert. Han forandrer historien hver gang noen spør.
Jeg svindlet et større selskap.
Jeg ranet den største banken i Frankrike kun med en kulepenn.
Jeg laget et hull i ozonlaget over Avignon.
Jeg drepte en mann med denne tommelen.
Ikke spill kort med Pompidou.
Han er bannlyst både i Las Vegas og Monte Carlo.
- Larousse var i motstandsbevegelsen. - Hvilken motstandsbevegelse?
Det sier han ikke. De vant tydeligvis ikke.
Så nå skjønner du.
Vi er artister og pirater. Mer enn kokker.
- Vi? - Oui. Du er en av oss nå, oui?
Oui. Takk for alle rådene om matlaging, forresten.
- Takk skal du ha. - For hva da?
For at du hører på dem.
Rotta!
- Men han er en... - Jeg mistet nøklene mine.
Har dere bestemt dere?
- Suppa er fantastisk. Men... - Vi bestiller den hver gang.
- Hva annet har dere? - Vi har en nydelig foie gras.
Jeg vet om den.
Den gamle standarden, var berømt for den.
Hva for noe nytt har chefen?
- Noen spurte om vi har noe nytt! - Nytt?
Ja. Hva skal jeg svare?
- Hva sa du? - Jeg sa jeg skulle spørre!
Hva babler du om?
- Gjestene spør etter noe nytt. - Hva svarer jeg?
- Hva sa du? - Jeg sa jeg skulle spørre!
Dette er enkelt.
Bare finn en gammel Gusteau-oppskrift,
noe vi ikke har laget på en stund.
De vet om de gamle greiene. De liker Linguinis suppe.
Ber de om mat fra Linguini?
Mange av gjestene liker suppa. Det er alt vi sier.
Sa vi det?
Greit. Hvis de vil ha Linguini,
fortell dem at chef Linguini har laget noe spesielt til dem.
Noe som ikke står på menyen.
Og ikke glem å understreke
- hvor linguinisk den er. - Oui, chef.
Nå har du sjansen til å vise talentet ditt, Linguini.
En av chefens glemte favoritter, kalvebrissel à la Gusteau.
- Colette hjelper deg. - Oui, chef.
Skynd dere. Gjestene våre er sultne.
Er du sikker? Den oppskriften var en katastrofe.
Gusteau sa det jo selv.
Nettopp den slags utfordring en lovende chef trenger.
"Kalvebrissel à la Gusteau.
"Kalvebrissel kokt i sjøgress-saltlake,
"med blekkspruttentakler, nypepuré,
"muslingegg og tørr hvit muggsopp?
"Ansjoslakrissaus."
Jeg kjenner ikke til denne oppskriften, men den er Gusteaus, så...
Lalo! Har vi noe kalveinnmat i bløt?
Ja! Kalveinnmaten. Jeg henter den.
Kalveinnmat?
Greit.
Straks tilbake. Hvor...
Jeg må...
Ikke bry dere om meg. Jeg må bare låne denne.
La meg se, her borte...
Straks tilbake.
Takk.
Unnskyld meg. Jeg skal...
Jeg trenger visst denne. Straks...
Jeg skal rydde det opp.
Litt av det krydderet.
Akkurat.
Hva er det du gjør? Du skal
tilberede Gusteaus oppskrift.
Dette er oppskriften.
Det står ingenting om hvit trøffelolje her!
Hva annet har du... Improviserer du?
Du kan ikke eksperimentere nå. Gjesten venter.
Du har rett. Jeg burde høre på deg!
- Slutt med det! - Slutt med hva?
Å skremme meg. Uansett hva du gjør, slutt med det.
- Hvor er spesialbestillingen? - Kommer!
- Jeg trodde vi var sammen om dette. - Vi er det.
- Hva er det du gjør, da? - Det er vanskelig å forklare.
- Spesialen? - Kom og hent den!
Vent, vent. Jeg glemte ansjoslakrissausen.
- Du våger ikke. - Jeg gjør ikke det. Jeg...
Beklager.
Er retten til Linguini ferdig?
Ja. Den er like dårlig som sist. Gikk nettopp ut.
- Smakte du på den? - Ja, selvsagt, før han endret den.
Bra. Hva? Hvordan kunne han endre den?
Han endret den idet den gikk ut døra!
De elsker den!
Andre gjester spør allerede etter den, etter Linguini.
Jeg har sju bestillinger til!
Det er fantastisk.
Jeg vil ha en av dem.
Kalvebrissel spesial Spesial - Linguini
Spesialbestilling!
Hva er det?
Spesialbestilling! Spesialbestilling! Spesialbestilling!
Skål for Linguini.
- Gratulerer, Linguini. - Skål, ja?
Drikk nå, vi har massevis.
Ta en pause, lille chef. Trekk litt frisk luft.
Vi gjorde det jammen bra.
Har kokkehatten din.
Alvorlig talt.
Jeg vil gjerne snakke litt med deg, Linguini, på kontoret mitt.
- Er jeg i trøbbel? - Trøbbel? Nei.
Litt vin, en vennlig prat. Bare oss kokker.
Den plongeur kommer ikke til å ta imot råd fra deg mer, Colette.
Han har alt han trenger.
Skål for suksessen din, Linguini.
Godt jobbet.
Jeg bare tok den for å være høflig. Jeg drikker egentlig ikke.
Selvsagt ikke. Det ville ikke jeg heller hvis jeg drakk det der.
Men du ville vært en idiot av elefantastiske proporsjoner
hvis du ikke setter pris på en '61 Château Latour.
Og du, monsieur Linguini, er ingen idiot.
La oss skåle for din manglende idioti.
- Remy! - Emile?
Jeg kan ikke tro det! Du er i live!
- Du klarte det! - Tenk å se dere igjen!
Vi antok at du ikke overlevde fossestryket.
Hva er det du spiser?
Jeg vet egentlig ikke.
Jeg tror det var et slags innpakningspapir en gang.
Hva? Nei. Nå er du i Paris, kompis. Min by.
Og min bror skal ikke spise avfall i min by.
Remy! Stjeler du? Du sa til Linguini at han kunne stole på deg.
- Det kan han. Det er til broren min. - Men gutten kan miste jobben.
Og da gjør jeg det også. Jeg har alt under kontroll.
- Mer vin? - Jeg burde ikke, men... Ja vel.
Så hvor har du gått i lære, Linguini?
Lære? Akkurat.
Du forventer vel ikke at jeg skal tro at dette er første gang du lager mat?
- Nei. - Jeg visste det!
Det er den... Andre, tredje, fjerde... Femte gangen.
Mandag var første gang.
Men jeg har tatt ut mye søppel før det...
Ja, ja. Ta litt mer vin.
Fortell meg hva du er interessert i, Linguini.
- Liker du dyr? - Hva? Dyr? Hva slags dyr?
De vanlige. Hunder, katter, hester, marsvin,
rotter.
Jeg tok med noe til deg... Nei, nei, nei, nei!
Spytt ut det der!
Jeg må lære deg om mat. Lukk øynene.
Ta en bit av... Nei! Nei! Nei!
- Ikke bare sluk den! - For sent.
Her.
Tygg den langsomt. Tenk bare på smaken.
- Skjønner du? - Egentlig ikke.
Kremet, salt og søt, en eikeaktig nøttesmak.
- Kjenner du det? - Jeg kjenner nøttesmaken.
Lukk øynene. Nå kan du smake denne.
Noe helt annet, ikke sant? Søt, sprø og litt skarp ettersmak.
- Ja vel. - Nå kan du prøve dem sammen.
Ja vel.
Jeg tror jeg føler noe her.
- Det kan være nøttesmaken. - Skjønner du?
- Det kan være skarpheten. - Nettopp.
Tenke deg alle de deilige smakene i verden
satt sammen til uendelige kombinasjoner.
Smaker som ingen har prøvd ennå! Oppdagelser som skal gjøres!
Jeg tror...
- Jeg mistet tråden igjen. - Ja.
Men det var interessant.
Det mest interessante søppelet jeg... Hva er det vi gjør?
Pappa vet ikke at du lever ennå!
Vi må dra til kolonien! Alle blir kjempeglade!
- Ja! Men... - Hva?
Det har seg slik at jeg må...
Hva "må" du annet enn familien?
Hva er det som er viktigere?
Jeg...
Et besøk skader ikke.
- Hadde du en rotte som kjæledyr? - Nei.
- Jobbet du med rotter i en lab? - Nei.
Kanskje du bodde i slummen en gang?
Niks og dobbel niks.
Du vet noe om rotter! Det vet du!
Du må du må du-akka-du. Rattata.
- Hva kaller de det? - Hva da?
Ratatouille. Det er en slags stuing, ikke sant? Hvorfor kaller de det det?
Hvis man skal gi mat et navn,
bør det høres deilig ut.
Ratatouille høres ikke deilig ut. Det høres ut som "rotte" og "tull."
Rottetull. Og det høres ikke deilig ut.
Dessverre er vi tomme for vin.
Min sønn har kommet hjem!
Det har vært umulig å finne en erstatning for deg som giftsjekker.
Ingenting har vært forgiftet, takk og lov, men det har ikke vært enkelt.
- Du har ikke gjort det enkelt. - Jeg vet det. Beklager, pappa.
Men det viktigste er at du er hjemme.
- Ja, angående det... - Du ser tynn ut. Hvorfor det?
Mangel på mat, eller overskudd på snobberi?
Det er tøft i den store verdenen alene, ikke sant?
Jo da, men jeg er ingen unge lengre.
- Hei, gutt. Hva skjer? - Jeg kan ta vare på meg selv.
Jeg fant et fint sted ikke langt unna, så jeg kan komme ofte på besøk.
Ingenting er som en kalddusj med virkelighet for å...
- Besøk? - Ja. Det lover jeg. Ofte.
- Blir du ikke her? - Nei.
Du trodde vel ikke jeg ville bli her for alltid?
Fuglene må forlate redet en gang.
Vi er ikke fugler. Vi er rotter.
Vi forlater ikke redet. Vi gjør det større.
- Kanskje jeg er en annerledes rotte. - Kanskje du ikke er rotte.
Kanskje det er like bra.
Bra musikk i kveld, ikke sant?
Rotter. Alt vi gjør er å stjele, pappa.
Jeg er lei av å stjele. Jeg vil lage ting.
Jeg vil tilføre noe til verden.
- Du snakker som et menneske. - Som ikke er så ille som du sier.
- Ikke? Hvordan kan du være så sikker? - Huff da.
Jeg har kunnet observere dem på temmelig nært hold.
- Har du? Hvor nært? - Nært nok.
Og de er ikke så ille som du sier.
Bli med meg. Du må se noe.
Jeg blir her.
Sjekk at golvet og benkene er rene før du låser.
Vent. Skal jeg gjøre rent?
Er det et problem?
- Nei. - Flink gutt. Vi sees i morgen.
Her er det.
ROTTEGIFT
Se nøye på det, Remy.
Det er dette som skjer
når en rotte blir litt for komfortabel sammen med mennesker.
Vi bor i en verden som tilhører fienden.
UMIDDELBAR DØD ROTTEGIFT
FOR HUS OG HAGE
Vi må leve forsiktig.
Vi passer på våre egne, Remy.
Når alt kommer til alt, har vi bare hverandre.
- Nei. - Hva?
Nei. Jeg tror ikke på det, pappa. Du sier at fremtiden er...
Bare kan være mer av dette?
Det er slik det er. Du kan ikke forandre naturen.
Forandring er naturen, pappa. Den delen vi kan påvirke.
Og den begynner når vi bestemmer oss for det.
- Hva skal du? - Fremover, håper jeg.
Hei! Ja.
Stopp.
God morgen.
Så chefen inviterte deg på en drink?
Det er stort.
Det er stort. Hva sa han?
Hva?
Kan du ikke si det?
Beklager at jeg blander meg inn i ditt dype, personlige forhold til chefen.
Jeg skjønner det nå.
Du får meg til å lære deg noen kjøkkentriks
for å imponere sjefen, og så raser du forbi meg i køen?
Våkne. Våkne.
Jeg trodde du var annerledes.
Jeg trodde du trodde jeg var annerledes.
Jeg trodde...
Jeg måtte ikke hjelpe deg!
Hvis jeg bare brydde meg om meg selv, ville jeg latt deg drukne!
Men...
Jeg ville at du skulle lykkes. Jeg likte deg.
Min feil.
Colette. Vent, vent. Colette!
Det er over, lille chef. Jeg kan ikke gjøre det lengre.
Colette! Vent, vent! Ikke dra!
Jeg er ikke flink med ord. Og ikke med mat heller.
I hvert fall ikke uten din hjelp.
Jeg hater falsk beskjedenhet. Det er bare en annen måte å lyve på.
- Du er talentfull. - Nei, jeg er ikke det! Det er ikke meg.
Da jeg la til en ekstra ingrediens
i stedet for å følge oppskriften, som du sa,
var ikke det meg heller.
- Hva mener du? - Jeg mener at jeg ville ikke ha gjort det.
Jeg ville ha fulgt oppskriften.
Jeg ville ha fulgt ditt råd.
Jeg ville fulgt ditt råd til verdens ende.
- Fordi jeg elsker ditt råd. - Men...
Men jeg...
Ikke gjør det.
Jeg har en hemmelighet. Den er nokså urovekkende.
- Jeg har en... - Hva? Du...
- Jeg har en... - Har du en råtten?
Nei, nei, nei. Jeg har denne... Denne bittelille...
Lille...
- En liten chef som beordrer meg. - En liten chef?
Ja. Ja. Han er...
- Han er her oppe. - I hodet ditt?
Hvorfor er det så vanskelig å snakke med deg? Da setter vi i gang.
Du inspirerer meg. Jeg skal risikere alt.
Jeg skal risikere å se ut som den største psykoidioten du har møtt.
Vil du vite hvorfor jeg lærer så fort?
Vil du vite hvorfor jeg er så flink?
Ikke le! Jeg skal vise deg!
Nei! Nei!
- Hva er det, Ambrister? - Gusteau.
- Stenger de endelig? - Nei.
- Flere økonomiske problemer? - Nei, det er...
Annonserer de et nytt utvalg av frosne eggruller?
Hva er det? Spytt ut.
Den har kommet tilbake. Den er populær.
- Har ikke anmeldt Gusteau på årevis. - Nei.
Den siste forviste dem
- ned til turistklasse. - Ja.
Jeg sa: "Gusteau har endelig funnet sin rettmessige plass i historien
"sammen med en annen like berømt chef:
"monsieur Boyardee."
Touché.
Det var slik jeg forlot dem. Det var mitt siste ord.
- Det siste ordet. - Ja.
Så fortell meg, Ambrister,
hvordan kan den være populær?
Nei, nei, nei, nei, nei, nei!
DNA-et er det samme, tidspunktet er korrekt, alt stemmer.
Han er Gusteaus sønn.
Dette kan ikke skje! Hele greia et triks!
Gutten vet det!
Se på ham der ute, later som om han er en idiot.
Han leker seg med meg som en katt med et garn... Noe.
- Nøste? - Ja! Han spiller dum.
- Erter meg med den rotten. - Rotte?
Ja. Han er kompis med den.
Prøver med vilje å få meg til å tro at den er viktig.
- Rotten. - Nettopp!
Er rotten viktig?
Selvfølgelig ikke! Men han vil at jeg skal tro det.
Jeg ser det teatralske i det.
En rotte viser seg første kveld. Jeg ber ham drepe den.
Og nå vil han at jeg skal se den overalt.
Den er her! Nei, den er ikke det, den er her!
Ser jeg syner, er jeg gal? Er det en fantomrotte her eller ikke?
Men, nei.
Jeg nekter å bli dratt inn i denne lille leken hans...
Burde jeg bekymre meg for dette? For deg?
Kan ikke sparke ham. Han får oppmerksomhet.
Hvis jeg sparker ham nå, vil alle lure på hvorfor.
Og det siste jeg vil, er at folk skal snuse i dette.
Hva er det du er så bekymret for?
Er ikke oppmerksomhet bra?
Er det ikke bra at Gusteaus navn er i overskriftene?
Ikke når de står over fjeset hans!
Gusteau har alt et fjes, stort, elskelig og velkjent.
GUSTEAUS MIKRO-BURRITOS
Og det selger burritoer! Millioner på millioner av burritoer!
Fristen går ut om tre dager.
Da kan du sparke ham så snart han ikke lenger er verdifull,
og ingen vil få vite det.
Jeg bekymret meg over hårprøven du ga meg.
- Jeg måtte returnere den til labben. - Hvorfor det?
Fordi første gang den kom tilbake, ble den identifisert som gnagerhår.
- Nei, nei, nei. - Hva er det?
Prøv dette. Det er bedre.
Fordi du...
Rotte!
Motbydelige små vesener.
Jeg ble minnet om hvor skjørt alt var.
Hvordan verden så på meg.
Og derfra det ble bare bedre.
Remy!
Hei, hei, lillebror!
Vi var redd du ikke kom.
- Hei, Remy! Hvordan går det? - Fortalte du dem det?
Emile, det var nettopp det jeg sa du ikke skulle gjøre!
Men du kjenner dem. De er vennene mine.
Jeg trodde ikke du mente dem. Beklager.
Ikke si beklager til meg, si det til dem.
- Er det et problem her? - Nei.
Vent her.
Er det låst?
- Remy, hva gjør du her inne? - Emile kom sammen med...
Jeg sa han ikke skulle. Men han plapret til...
Ja, det er katastrofalt.
De er sultne, kjølerommet er låst og jeg trenger nøkkelen.
- Vil de at du skal stjele mat? - Ja. Nei! Det er...
Det er komplisert. De er familie. De har ikke dine prinsipper.
Prinsipper? Hvis chef Småttis hadde prinsipper,
tror du jeg hadde solgt grillmat her borte?
Eller ta burrito i mikroen?
Eller frityrstekt kylling?
Like fransk som en corn dog!
Kommer snart!
Vi skaper nye måter å skjemme oss ut på.
Hva med noen haggis-biter?
Jeg styrer ikke hvordan de bruker meg.
- Jeg er død! - Kan dere holde fred?
Jeg må tenke! Ryktet går, og hvis jeg ikke stopper munnen på dem
kommer hele klanen etter meg med kjeften åpen, og...
Her er den.
Gusteaus testamente
Jøss. Testamentet ditt!
- Dette er interessant. Kan jeg... - Vær så god.
Chef Alfredo Linguini Spør etter "noe nytt"
Linguini?
Chef Linguini: Gammel restaurant, nytt ansikt
Hvorfor er Linguini arkivert sammen med testamentet ditt?
Dette var kontoret mitt.
DNA-RESULTATER
Kjære monsieur Skinner. Mitt navn er Renata Linguini.
Auguste Gusteaus siste vilje og testamente
Auguste og jeg sto hverandre svært nær.
"Til bekreftelse under min hånd" A. Gusteau
Ikke si det til Alfredo
til noen levende arvinger
Alfredo er Gusteaus sønn.
levende arvinger - Linguini. Gusteaus sønn.
Er han sønnen din?
- Har jeg en sønn? - Hvordan visste du ikke dette?
Jeg er et fantasifoster. Du visste det ikke, så hvordan kunne jeg vite det?
Din sønn er den rettmessige arvingen til denne restauranten!
Nei! Nei! Rotta!
- Beklager, chef. - Rotta! Den stjal dokumentene mine!
- Han slipper unna! - Hei, herr chef!
- Du! Kom deg ut av kontoret mitt. - Han er ikke i ditt kontor. Du er i hans.
Bånnski, Linguini!
Skål, ja.
LOVENDE CHEF ERKLÆRT EIER AV GUSTEAU
LINGUINI KANSELLERER FROSSENMAT
NY EIER, NY GUSTEAU
Le Journal GUSTEAUS KOMMENDE STJERNE
- Chef! Chef! - Chef Linguini!
Du har gjort karriere i rekordfart, selv uten formell opplæring.
Hva er din geniale hemmelighet?
Hemmelighet? Vil du vite sannheten?
Jeg er Gusteaus sønn. Det ligger vel i blodet.
Men det fikk du nettopp vite.
Ja.
Og det førte til at du ble eier av denne restauranten.
Hvordan fant du det ut?
En del av meg visste det bare.
Gusteau-delen?
- Hvor henter du inspirasjon? - Inspirasjon har mange navn.
- Min heter Colette. - Hva?
Noe sitter fast i tennene mine.
Helsetilsynet.
Jeg ønsker å rapportere et rotteangrep.
Det gjelder min... Gusteaus restaurant.
Gusteau?
Jeg kan komme innom. La meg se. Første ledige dag er om tre måneder.
Det må skje nå! Det er en gourmetrestaurant!
Monsieur, jeg har informasjon. Om noen avlyser, kommer jeg.
Men rotta! Du må...
Den stjal dokumentene mine.
- Det er etter åpningstid. - Skulle vært ferdig for en time siden.
Bonjour, ma chérie. Bli med oss.
Vi snakket nettopp om inspirasjonen min.
Ja, han kaller den lille chef.
Ikke den, kjæreste. Jeg mente deg.
- Det er ham. - Ego?
Anton Ego!
Er det Ego?
Jeg kan knapt tro det.
- Er du monsieur Linguini? - Hallo.
Unnskyld at jeg avbryter den forhastede feiringen,
men jeg mente det var rett å gi deg en real sjanse
siden du er ny i gamet.
- Gamet? - Ja.
Og du har spilt uten motstander.
Og det er, som du antakelig har gjettet, mot reglene.
Du er Anton Ego.
Du er langsom for en i rakettfart.
Og du er tynn for en som liker mat.
Jeg liker ikke mat. Jeg elsker mat.
Hvis jeg ikke liker den, svelger jeg ikke.
Jeg returnerer i morgen med store forventninger.
Be en bønn om at du ikke skuffer meg.
Vi hater å være uhøflige, men vi er franske, og det er middagstid.
Hun mente å si: "Det er middagstid og vi er franske."
Ikke se sånn på meg.
Du distraherte meg foran pressen.
Hvordan kan jeg konsentrere meg når du lugger meg hele tiden?
Og det er en annen ting.
Din mening er ikke den eneste som teller her.
Colette kan lage mat også, vet du.
Nå er det nok!
Ta deg en pause, lille chef.
Jeg er ikke marionetten din,
og du er ikke marionett-kontrolløren min!
Rotta er kokken.
Ro deg ned og ta til vettet, lille chef.
Ego kommer, og jeg må konsentrere meg!
Din dumme...
Jøss. Det har jeg aldri sett før.
Det er som om du er kosekaninen hans eller noe sånt.
Beklager, Remy.
Jeg vet det er for mange.
- Jeg prøvde å... - Greit.
Det er i orden. Jeg har vært egoistisk.
- Er dere sultne? - Tuller du?
Jeg spanderer middag. Vi drar etter stengetid.
- Faktisk... - Ja.
...kan du be pappa ta med hele klanen.
Lille chef?
Dette er flott, gutt. En innsidejobb. Jeg ser appellen.
Lille chef?
Hei, lille chef.
Jeg trodde du dro tilbake til leiligheten.
Og da du ikke var der...
Det føltes ikke riktig å bare la det være sånn som vi gjorde, så...
Jeg vil ikke krangle.
Men jeg har vært under sterkt press.
Mye har endret seg på kort tid.
Jeg er plutselig en Gusteau.
Og nå må jeg være en Gusteau, ellers
blir folk skuffet.
Det er snålt.
Jeg har aldri skuffet noen før,
fordi ingen har forventet noe av meg.
Og den eneste grunnen til at noen forventer noe av meg nå,
er deg.
Jeg har ikke vært rettferdig mot deg.
Du har aldri sviktet meg, og det bør jeg aldri glemme.
Du har vært en god venn.
Den mest hederlige vennen man kunne ønske...
Hva er dette?
Hva er det som skjer?
Hei...
Du...
Stjeler du mat? Hvordan kunne du?
Jeg trodde du var min venn! Jeg stolte på deg!
Kom deg ut! Du og alle rottevennene dine!
Og ikke kom tilbake,
eller skal jeg behandle deg slik restauranter behandler skadedyr!
Du hadde rett, pappa. Hvem prøver jeg å lure?
Vi er det vi er, og vi er rotter.
Han går snart, og nå vet dere hvordan dere kommer inn.
Stjel alt dere vil.
- Blir du ikke med? - Jeg har mistet appetitten.
Vet du hva du ønsker i aften?
Ja, hjertet ditt grillet på et spyd.
Kom inn!
I dag er den store dagen. Du bør si noe til dem.
- Hva da? - Du er sjefen. Inspirer dem.
Kan jeg få alles oppmerksomhet, takk.
Dette er en stor kveld.
Appetitt kommer, og han har et stort ego.
Jeg mener Ego. Han kommer. Kritikeren.
Og han kommer til å bestille noe.
Fra menyen vår.
Og vi må tilberede det, med mindre han bestiller noe kaldt.
Du kan visst ikke la det være.
Du burde ikke være her i åpningstiden. Det er ikke trygt.
Jeg er sulten!
Og jeg trenger ikke maten derfra for å bli fornøyd.
Nøkkelen, min venn, er å ikke være kresen.
- Se og lær. - Nei, vent!
- Å, nei! Nei, nei! Hva skal vi gjøre? - Jeg henter pappa.
Du kan tro at du er en chef, men du er fremdeles bare en rotte.
Ja, han tok vekk en stjerne sist gang han anmeldte dette stedet.
Og det tok antakelig livet av... Pappa.
- Har en veldig dårlig følelse for dette. - Men jeg sier dere én ting...
- Ego er her. - Ego? Er han her?
Anton Ego er bare en vanlig gjest. Kom, så lager vi mat!
Ja! Kom, så...
Akkurat.
Jeg har tenkt ut en enkel plan.
Du skaper et nytt utvalg med chef Skinners frossenmat for meg.
I gjengjeld skal jeg ikke drepe deg.
Au revoir, rotte!
Vet du hva du ønsker i aften?
Ja, det tror jeg.
Etter å ha lest masse overdrevet skryt om den nye kokken,
vet du hva jeg har lyst på?
En smule perspektiv.
Jeg vil ha litt ferskt, klart og velkrydret perspektiv.
Kan du foreslå en god vin til det?
- Til hva da? - Perspektiv. Er dere tomme for det?
Jeg...
Greit. Siden dere er tomme for perspektiv,
og ingen andre ser ut til å ha det i denne forbaskede byen,
skal jeg gjøre en avtale med deg.
Du bringer maten, og jeg står for perspektivet.
Som vil gå godt sammen med en flaske Cheval Blanc 1947.
Jeg er redd jeg...
Og til middag?
Si til chef Linguini at jeg vil ha det han våger å servere meg.
Si at han skal gi meg det beste han har.
Jeg tar det han vil ha.
- Så vi har gitt opp. - Hvorfor sier du det?
Vi er i et bur i et bagasjerom,
hvor vi avventer en fremtid innen frossenmat.
Nei, det er jeg som er i et bur. Jeg har gitt opp.
Du er fri.
Jeg er bare så fri som du innbiller deg at jeg skal være.
Som deg.
Gi deg. Jeg er lei av å late som. Jeg later som jeg er en rotte for pappa.
Jeg later som jeg er et menneske gjennom Linguini.
Jeg later som du eksisterer så jeg har noen å snakke med!
Du sier bare det jeg allerede vet!
Jeg vet hvem jeg er! Hvorfor må du fortelle meg det?
Hvorfor må jeg late som?
Men du gjør ikke det, Remy.
Du har aldri gjort det.
Nei. Den andre til venstre!
Pappa? Pappa, jeg er her inne!
Jeg er inni bagasjerommet! Hva i...
Pappa!
- Hei, lillebror! - Emile!
Jeg elsker dere!
Hvor skal du?
Tilbake til restauranten. De vil mislykkes uten meg.
- Hvorfor bryr du deg? - Fordi jeg er en kokk!
Det er din oppskrift.
Er det mulig å ikke kjenne sin egen oppskrift?
Jeg skrev den ikke ned. Den bare dukket opp.
Da må den dukke opp igjen, ja? For dette kan vi ikke servere!
Hvor er bestillingen min?
Kan vi ikke servere noe annet? Som ikke jeg laget?
Det er dette de bestiller.
Be dem bestille noe annet. Si at vi er tomme.
Det er ikke mulig. Vi åpnet nettopp.
Jeg har en annen idé. Hva med å servere dem det de bestiller!
Vi skal lage det. Bare si hva du gjorde.
Jeg vet ikke hva jeg gjorde.
Vi må si noe til gjestene.
Si til dem... Si at...
- Ikke gjør det. - Remy. Remy.
Ikke! Stopp! De ser deg. Stopp.
Vi snakker ikke om meg. Vi snakker om hva vi skal gjøre...
Rotter!
- Remy! - Gi meg kniven min.
Ikke rør ham!
Takk for at du kom tilbake, lille chef.
Jeg vet at dette høres sprøtt ut, men...
Sannheten høres sprø ut iblant.
Men det betyr ikke at det ikke er sant.
Og sannheten er at jeg ikke har talent i det hele tatt.
Men denne rotta står bak disse oppskriftene.
Han er kokken. Den egentlige kokken. Han har gjemt seg under kokkehatten.
Han har kontrollert handlingene mine.
Han er grunnen til at jeg kan lage den maten alle elsker.
Grunnen til at Ego sitter der ute.
Dere har gitt meg æren for hans talent.
Jeg vet det er vanskelig å tro.
Men dere trodde at jeg kunne lage mat.
Dette fungerer. Det er sprøtt, men det fungerer.
Vi kan bli den beste restauranten i Paris,
og denne rotta, denne fantastiske lille chefen, kan lede veien.
Hva sier dere? Er dere med meg?
Pappa.
Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Jeg tok feil av din venn og av deg.
Jeg vil ikke at du skal tro at jeg velger dette foran familien.
Jeg kan ikke velge mellom to halvdeler av meg selv.
Jeg snakker ikke om matlaging. Jeg snakker om mot.
Betyr dette virkelig så mye for deg?
Vi er ikke kokker, men vi er familie.
Si hva vi skal gjøre, og vi skal få det gjort.
Paris - Helsetilsynet Helseinspektør, dist. 5
- Stopp den helseinspektøren! - Delta-team, kom igjen!
Resten av dere blir her og hjelper Remy.
ANSATTE MÅ VASKE HENDENE!
Team tre tilbereder fisken. Team fire, stekte elementer.
Team fem, grilling. Team seks, saus. Til stasjonene. Raska på!
De som behandler mat, går på to bein.
Vi trenger noen til å servere.
Beklager forsinkelsene, men vi har lite med folk i dag.
Ta all den tiden du trenger.
Han kom inn sent igjen, og plutselig...
Sørg for at biffen er mør og god.
Jabb og slå. Jabb og slå.
Forsiktig med sjøtungen. Mindre salt. Mer smør.
Bruk bare Mimolette-osten.
Bland salaten som om dere maler et bilde.
Ikke for mye eddikblanding i salade composéen.
Ikke la smørsausen skille seg. Visp i vei.
Posjer kamskjellene forsiktig. Smakssjekk. Ned med skjeene.
Bra. For mye salt. Bra.
Ikke kok buljongen, fasanen blir for seig. Emile!
Beklager.
Colette, vent! Colette.
- Du kom tilbake. Colette... - Ikke et ord.
Jeg kan komme til å ombestemme meg.
Bare si meg hva rotta vil lage.
Ratatouille? Det er en bonderett.
Er du sikker på at du vil servere dette til Ego?
Hva? Jeg lager ratatouille. Hvordan vil du tilberede den?
Ratatouille? De spøker.
Det er ikke mulig.
Hva laget den ratatouillen? Jeg forlanger å få vite det!
Jeg kan ikke huske sist gang
jeg ba en servitør gratulere chefen.
Men nå er jeg i den enestående situasjonen
hvor servitøren min er chefen.
Takk, men jeg er bare servitør i aften.
Så hvem skal jeg takke for måltidet?
Unnskyld meg et øyeblikk.
Du må være chefen...
Hvis du vil møte chefen, må du vente
til alle de andre gjestene har gått.
Da får det bli sånn.
Først tror Ego det er en spøk.
Men etter hvert som Linguini forklarer, forsvinner Egos smil.
Han reagerer ikke med annet enn et spørsmål her og der.
Og når historien er over, reiser Ego seg, takker for maten...
Takk for maten.
...og går uten å si mer.
Dagen etter står anmeldelsen på trykk.
På mange måter er en kritikers jobb enkel.
Vi risikerer svært lite, men nyter likevel en posisjon over dem
som frembyr sitt arbeid og seg selv til vår bedømmelse.
Vi trives med negativ kritikk, fordi den er morsom å skrive og lese.
Men den bitre sannhet for oss kritikere er at i den store sammenhengen
er antakelig gjennomsnittlige uvesentligheter mer meningsfulle
enn vår kritikk, som beskriver dem slik.
Men av og til tar en kritiker virkelig en sjanse,
og det er i oppdagelsen og forsvaret av noe nytt.
Verden er ofte uvennlig mot nye talenter og nyskapelser.
Det nye trenger venner.
I går kveld oppdagetjeg noe nytt,
et enestående måltid fra høyst uventet hold.
Og å si at både måltidet og skaperen av det
har endret min oppfatning av fin matlaging
er en grov underdrivelse.
Det har rystet meg til margen.
Jeg har tidligere ikke gjort noen hemmelighet av min forakt
for chef Gusteaus berømte motto: "Alle kan koke."
Men jeg skjønner at det er først nå jeg faktisk forstår hva han mente.
Det er ikke i alles lodd å bli en stor kunstner,
men en stor kunstner kan komme fra hvor som helst.
Det er vanskelig å se for seg en mer ydmyk bakgrunn
enn den til geniet som nå lager mat hos Gusteau,
og som er, etter denne kritikers oppfatning
intet mindre enn den beste chefen i Frankrike.
Jeg skal tilbake til Gusteau snart, sulten på mer.
Det var en stor kveld. Den lykkeligste i mitt liv.
Det eneste forutsigbare i livet er det uforutsigelige.
LUKKET
FOR BRUDD PÅ FRANSKE HELSEFORSKRIFTER
Så vi måtte slippe løs Skinner og helseinspektøren,
og selvsagt sladret de på oss.
Maten spilte ingen rolle.
Da det ble kjent at det var rotter på kjøkkenet,
ble restauranten stengt
og Ego mistet både jobben og troverdigheten.
Men det er ikke synd på ham.
Han gjør det svært bra som investor i småbedrifter.
- Han virker veldig lykkelig. - Hvordan vet du det?
Må stikke. Middagstrafikken.
Du vet hvordan han vil ha den.
Takk, lille chef.
Kan jeg friste med dessert i aften?
- Gjør du ikke alltid det? - Hvilken vil du ha?
Overrask meg.
Kan jeg friste med dessert i aften?
Tro meg, historien blir bedre når jeg forteller den.
Kom med litt mat hit, vi er skrubbsultne!